Slunce svítí
neznáme shon
dej zimě vale
a zpívej letní song
Chci tady žít, mám tu svůj gen
proč já bych jezdil kamkoli ven
život je dlouhý letní den
Jo-ou, zazpívám svůj letní song
-Díky. -Bravo!
Přídavek! Třeba Letní song.
-Zrovna ho dohrál. -Tak ještě jednou!
Cokoliv o létě.
Díky. Dáme si pauzu a pak vám ještě něco zahraju.
Jacku?
Ano, pane?
Jak se ti líbí v práci?
-Díky, ujde to. -Zákazníci...
...vás, zdá se, mají rádi.
-Snažím se být přátelský. -Ale mně se líbíte čím dál míň.
Ty vousy mi lezou na nervy. Proč se neoholíte?
-Já... -Chodíte pozdě, chodíte vyhastrošený,
a navíc máte pocit, že tahle práce je pod vaši úroveň.
Ale zákazníci vás mají rádi, takže...
...pokud tu chcete pracovat na plný úvazek, můžete.
Dobře.
Nechám si to projít hlavou.
Pak je tu druhá možnost, chlapče. Do dvou týdnů jste na dlažbě.
A vaši práci dostane přiboudlá Karen.
Aha, jasně.
Stavím se co nejdřív.
Máte návštěvu. Fofrem si to vyřiďte. Musíme prodávat zboží!
Dobrou, nebo špatnou zprávu?
Tu dobrou. Další špatnou neunesu.
Budeš hrát na festivalu Latitude.
Ne!
Ano!
Ale ne v hlavním... Bude to jen malý stan.
To je fuk! Latitude je pravý festival!
Jsi nejlepší manažerka na světě!
Latitude!
Klasika.
Vřelý dík, Latitude!
Byla to fakt pecka.
Nejlíp ti vyšel Dinosaurus.
-Jo, vzpomněl jsem si na většinu slov. -„Řvu jako taurus, jsem dinosaurus!“
-Rocky, kde se tady bereš? -Nazdar!
Dělám bedňáka!
DO ZÁKULISÍ NEPOUŠTÍME
Takže lidi, co tvrdí, že jsi línej feťák a ochlasta,
-jsou úplně mimo. -To jsou. Vydělávám si prací.
Jsem neodmyslitelná složka dobře namazaný rockový mašiny.
-Super koncert, kámo. -Tys mě slyšel?
Nakoukl jsem, když jsem si šel za stan zahulit z bonga.
Bylo to milý překvápko. Moc jsem toho neslyšel kvůli hulení...
Jo.
-Koukám, že pořád randíš s Ellie. -Ne.
Ten nikdy.
Ani jednou.
-To je škoda. -Dělá mi manažerku.
-Nechceš jít k nám do zákulisí?
-Že váháš. -Jo?
Tak jdem! Bude hukot!
-Jak dlouho jsi zpátky v Suffolku? -Chci žít mimo tradiční chápání času.
Možná týden, měsíc, rok a půl. Netuším.
A jsme tady.
-Co přesně děláš? -Hlídám, aby všechno šlapalo.
-Podávám nástroje... -Jasně.
Mažu housky, vařím čaj.
Sakra.
Promiň.
Promiň, Michaele.
-Máš padáka. -Jo, to je fér.
Vyhodil mě.
-Udělej to za mě Ellie, jo? -Ale my spolu ne...
Měj se!
-To byl super den. -Jo, to byl.
Elle, pojďme to zabalit. Já už dál nemůžu.
Neblázni! Potřebuješ větší stan.
-Potřebuješ větší stan! -Nech toho.
Senzační příběh se strhujícím koncem se nekoná.
Žijeme nepodstatný příběh, a ten končí teď.
Věřím, že v mých písničkách něco je. Ty taky a já tě za to miluju.
-Ale jsme sami dva. -Nick má rád tvůj Letní song.
Nick je prvotřídní debil.
Doteď jsem neprorazil. Musel by se stát zázrak.
-Zázraky se dějí! -Ne, vážně.
-Tohle je zlomová chvíle. -Zapomeň na to!
Nebudu hvězda, jak jsme si mysleli, když jsem ve 14 zpíval na besídce
Soutěž kapel 2004
dost slušnou verzi Wonderwall a ty jsi stála vzadu.
-Já tě neposlouchám. -Tohle byl můj poslední koncert.
Jsem rád, že jsi u toho byla.
To je konec naší dlouhé klikaté cesty.
Ale jdi! Svět je plný zázraků.
-Třeba? -Že je Benedict Cumberbatch sexsymbol.
-Viď, že si to rozmyslíš? -Ne. Začnu nový lepší život.
A dost se na to těším.
-Dobrou, hvězdo rocku. -Dobrou.
Jste v pořádku?
Jen pár minut.
Můžu ti říct jen jednu věc?
Abych tě varovala.
Mluvila jsem s doktorem. Budeš zase chodit.
Ale přišel jsi o vousy a o dva přední zuby.
Mělo by to být smutné, ale bohužel je to jen směšné.
I když tolik trpíš, lidi tě litovat nebudou.
Budou se ti jenom smát.
Co se stalo?
To nikdo neví.
Na celém světě vypadl na 12 vteřin proud.
Měl jsi smůlu, že tě zrovna v tu chvíli porazil autobus.
Tohle se čekalo o půlnoci roku 2000.
-Problém Y2K. -Tak nějak.
Celý svět o tom mluví, ale tobě to uniklo.
Kvůli tomu autobusu.
Musím zpátky do školy.
-Elle? -Ano?
-Díky, že se o mě tak staráš. -Nemáš zač.
Já zase přijdu.
Budeš mě chtít a dávat mi jíst, až mi bude čtyřiašedesát?
To nevím. Rozmyslím si to. Proč čtyřiašedesát?
Jak to myslíš?
Prostě... Ale nic.
Jaký „Proč čtyřiašedesát“?
VÝPADEK PROUDU MOHLY ZPŮSOBIT ERUPCE NA SLUNCI
Ta nehoda byla Boží znamení. Zlobil se na tebe!
Myslíš, že mě porazil autobus, abych se nevracel za katedru?
Přesně tak. Je to neuvěřitelné. Pánbůh má tvoje písničky rád.
Kdyby se mu trochu líbily, zařídil by aspoň jednou,
-aby mi napsala jiná fanynka než máma. -Nebo já.
Nemusím hrát jako Beatles.
Stačil by mi jeden potlesk vestoje od lidí, kteří nestojí u baru.
Jako kdo?
Panebože.
Carol, pojď se podívat!
Ellie říkala, že jsi legrační, ale až takhle moc zase ne.
Jacku! Ježíšmarjá, kams dal zuby?
Sýr!
VÍTEJ ZPÁTKY, JACKU
-Dárky, dárečky... -Ano!
Koupili jsme ti dárky.
-Super. -Byla to týdenní fuška.
-Co je tohle? -Ukaž.
-Přišel jsi o zuby. -Nepovídej.
Psina, ne?
Číslo dvě.
-Srazil tě autobus. -Vzpomínám si.
Fakt? Paráda.
-A ještě jeden. -Ano.
Co by to tak mohlo být?
-Nevím. -Já taky ne.
Lopata na sníh?
-Nebo žirafa bez nohou. -Otevři to.
Teda.
Tu tvoji ti rozbil autobus.
-Zahraj. -Třeba Letní song.
Počkej, dám to pryč.
Na co to tam brnkáš?
-Co ten tady dělá? -Vyhodili ho z práce.
Spí u nás na gauči.
-To je neštěstí. -Jo.
-Máte ho tam nadosmrti. -Jo.
-Zničí vám život. -Naprosto.
Jsem rád, že jsi to přežil.
-Dostal kytaru. Něco nám zahraje. -Hustý.
Skvělá kytara chce skvělou píseň.
Hraj dál.
Ježíši...
Co to mělo být?
Yesterday.
To je snad nejhezčí písnička, jakou jsem kdy slyšela.
Trochu cajdák, ale ujde.
Kdy jsi ji napsal?
Já ji nenapsal. To je Paul McCartney. Beatles.
-Kdo? -Beatles.
Cože?
-John, Paul, George a Ringo. Brouci. -Jaký brouci?
-Hmyz, nebo ta auta? -Popová kapela. Nicku, pomoz mi.
Jasně.
To je problém muzikantů.
Podle nich mají mít všichni encyklopedické vědomosti
a znát ty nejobskurnější kapely,
jako byli Neutral Milk Hotel, Monophonics
nebo nějaký Beatles.
To je fakt ujetej fór.
Ale písnička je to dobrá.
-Není. -Ale je!
Nepodceňuj se, i když vypadáš, jako by tě nakreslili. Je hezká.
Není hezká. Je to jedna z nejlepších písní všech dob!
No... Fix You od Coldplay to není.
Fix You je slabota, Carol. Tohle je mistrovské dílo!
Ty jo. Tady se někdo vyprsil.
To byla úžasná písnička. Jak to, že ji neznám?
Nevím, co na mě všichni hrajete, ale není to od vás fér.
Přišel jsem o dva zuby a vypadám jako králík naruby.
Jsem pod vlivem léků. Víš co, zastav mi.
Jak chceš.
-Tobě ty léky nedělají dobře? -Dělají!
Tak nevím, proč se zlobíš.
Panebože.
To není možný...
„Brouci. Hmyz.“
Tak jo.
„Co se stalo s Beatles“
„Brouci. Hmyz.“
„Seržant Paprika“
„Paprika.“
To si děláte prču!
„Kapela Klubu osamělých srdcí seržanta Papriky“
„Osamělý seržant našel lásku“
„Vojenská seznamka. Seržant.“
B...
Bowie, Beck, Beach Boys.
Ne. Tak dost.
„Jan Pavel II.“
Do prdele! Ne!
Zkusíme...
Fajn.
Kameny se pořád valí...
Díkybohu. Bůh ti žehnej, Donalde.
Ne. A co tohle?
To dává smysl.
Talent z Lowestoftu. „Budoucí hvězda!“
Elle!
Jacku?
-Co... -Ty opravdu neznáš Beatles?
Opravdu.
Fajn.
Tak to jsem v hodně složitý situaci.
Zatím ahoj. Pěkný pyžamo.
Jacku!
Bože. Ani nevím, jestli si vzpomenu na slova.
Eleanor Rigby.
Eleanor Rigby se modlívá v kostele při svatbách...
Ne.
Eleanor Rigby ponožky látává v pokoji...
Ne. Copak má...
Má vůbec ponožky?
Mám to udělat?
Dokážu to?
Ano?
-4 a 1. -Výborně.
To ráda slyším. A jaký je společný dělitel...
Paní učitelko, někdo je za oknem!
-Prosím? -Za oknem!
Ano.
Hned jsem zpátky. Hledejte zatím další dělitele.
Chci mít ještě jeden koncert. Mám pár nových písniček.
-Super. -To je váš milenec?
-Hustý! -Dost! To není můj milenec.
Jo! Mám další!
Utekl vám, paní učitelko.
Autista!
Ano, to bylo dost „aut“. Pojďme dál!
Ale co tam dělal?
No?
Nenechá to skvrny na tapetě?
-To teď není moje priorita. -Hlavně si nech spravit ty zuby.
-Tady máš pepsi. -Colu nemáme?
-Cože? -Coca-colu.
Já ti nerozumím. Až budeš mít hlad, přijď.
„Coca...“
„kokain“
Jasně.
Nemůžete je udělat hezčí než dřív?
-Chci se vrátit na pódia. -Jsem zubař, ne kouzelník.
Uděláme si otisk.
Tvůj otec byl můj první pacient. Přežil jsem jen díky lidem jako on.
Zvládl jsem to... Skousni.
...jen díky pomoci svých přátel.
Takže...
-Tys to nevzdal? -Ne.
Mám spoustu nových písniček. Třeba se budou lidem líbit.
Tak nám nějakou zahraj.
Dobře. Fakt chcete?
Jistě! Nám se tvoje... hudba líbí. Viď, miláčku?
-Ano. -Tak dobře.
Takže...
Píseň se jmenuje
„Nech to být“.
Promiň, drahoušku. Jdu otevřít.
Dobrý začátek. Moc hezký.
-Ahoj, Sheilo. -Terry! Pojď dál.
To je Terry!
-Ahoj! -Pojď dál.
-Jack nám hraje novou píseň. -Já myslel, že s tím sekl.
Ne, má nové skladby. Jak se to jmenuje?
-„Nech ho žít“. -„Nech to být“.
Prima. Tak to rozjeď, Jacku.
Moc velká jízda to není, ale...
-Dáš si něco k pití? -Tati!
-Já už to slyšel. -Promiň, Jacku. Táta se neumí chovat.
-Dal bych si pivo. -Výborně.
-Hraj dál, Jacku. Hned se vrátím. -Dej mi to do skla.
Provedu!
-Už sedíte? -Ano.
Nezdržuj to, drahý. Publikum se nudí.
Promiň, Jacku. To je moje.
Nezlob se.
To je Marge.
Ahoj, zlato. Jsem u Sheily a Jeda.
Jack nám hraje novou píseň „Nech ho zbít“.
-„Nech to být“. -Ne, už zase zpívá.
Jo.
Já vím.
Já vím...
-Co víš? -Zavolám ti, až to skončí.
Dobře. Zatím ahoj.
-Pokračujte ve vysílání, mladíku. -A možná přeskoč ten úvod.
-Pojedu to od začátku. -Jak myslíš, synku.
Nezahraješ nám Letní song?
Bože! Tohle je Let It Be!
Jste první lidi na světě, kteří to uslyší.
Jako by vám da Vinci maloval před očima Monu Lisu, sakra!
Nemůžete být vteřinu zticha?
To bude Marge.
Říkala, že se staví.
-Dám vodu na čaj. -Ano.
Ahoj!
-Jak se máte? -Pojď dál.
Tak to se povedlo.
-Ale kafe je dobré. -Jo.
Tuhle písničku jsem nedávno napsal.
Promiňte.
-Ano? -Vy jste manažerka?
Já jsem Gavin.
Je ti něco?
Problém je ve mně. To je krutá pravda. Odhalení.
Písničky jsou dobrý, jenže nikoho nezajímají.
Problém je Jack Malik.
-To není pravda. -Je.
Chybí mi „něco“, co má Jay-Z...
...a Jay-Y už ne.
A jak mi vysvětlíš tohle?
Můžete si natočit desku, pane Maliku.
Pomůžu vám zadarmo. Moje studio je vám k dispozici.
Gavine.
-Ty jsi boží. -Fakt?
Jo! Máme to!
Zdolali jsme horu!
-Líbí se ti to, Gavine? -Je to nádhera!
Jacku, máš ještě další písničky?
Pár jo.
Pusťte si to.
Je to bomba.
-Za kolik? -Zadarmo.
K nákupu. Hudba ke Snickersce, melodie k maxibalení...
-Děkuju. -Naladí vás k ementálu...
-Jacku! -A teď jeden dojemný příběh.
Jacku, vy pracujete v samoobslužném skladu v Lowestoftu.
A zákazníci supermarketu dostávají zdarma vaše CD
k megabalením Nescafé a pracích prášků.
Ano.
Ale vy máte novou písničku. Zpívající prodavač Jack Malik
a jeho In My Life.
Pěkné.
Ani zmínka o pracím gelu, ale dobrá práce.
Máte v plánu napsat píseň o supermarketu?
Ani ne.
„Z mého velkoskladu“ místo „Z mého života“?
Předávám slovo do kuchyně Kerrymu.
Nazdárek, tady Kerry.
I kdybych napsal všechny písničky Rolling Stones nebo Davida Bowieho,
budu vždycky jódlující skladník z Lowestoftu.
To není pravda.
Bohužel je.
To byla nádherná písnička.
O kom jsi ji psal?
Zastav.
Elle.
Ty písničky...
Měl bych ti k nim něco říct.
-Haló. -Tady Ed Sheeran.
-Prosím? -Ed Sheeran, ten muzikant.
-Vážně. Kdo volá? -Nějak to blbne. Zavolám znovu.
Kdo to byl?
-Údajně Ed Sheeran. Ten muzikant. -Tak to byl Nick.
-Nicku! -Ne, tady Ed Sheeran.
-Můžeš mi dát Carol? -Nemůžu.
Ale ona je vždycky s tebou.
Já to zkrátím. Viděl jsem vás hrát v televizi.
Ta písnička byla skvělá.
Co říkal?
-Že se mu líbilo In My Life. -A co říkala Carol?
-Nebyla s ním. -Vždycky je s ním.
Já myslím, že to mohl být Ed Sheeran.
Ten muzikant?
Zdravím.
-Dobrý den. -Já jsem Ed.
-Je doma Jack? -Asi nahoře. Vydržte chvilku.
Jacku!
-Návštěva. -Kdo to je?
Nějaký Ed.
Vypadá sympaticky.
Ahoj.
Pojď dál.
Máš naruby triko.
Sakra.
Půjdeme...
Au.
-Omlouvám se za tu přepadovku. -Tady se s hvězdama dveře netrhnou.
Lady Gaga nám nedá pokoj.
-Srandista. -Spíš srandovně vypadám.
Poslyš. Bydlím nedaleko
a viděl jsem tě zpívat v televizi. Bylo to...
-...fakt dobrý. -Ty jo.
Vygooglil jsem si tě a pustil si tvoje věci na tom sámoškovým webu.
-A ty byly ještě lepší. -Díky.
Nenechte se rušit.
Přišel jsem o předskokana na turné po Evropě. Nechceš o tom uvažovat?
O čem?
Dělat mi předskokana.
-Jako tobě? -Jo. Proč ne?
-A kdy bych měl začít? -V úterý.
Nevíš, kde máme okurky?
Ne.
-V úterý? Ne za rok v červenci? -V úterý. Máš něco s ušima?
Nemám. Ale říkáš spoustu divných věcí.
Ano, jasně! Děkuju.
-Jak dlouho bych měl hrát? -Maximálně 30 minut.
Pak začnou být lidi nesví. „Přiveďte Zrzouna!“
Mám to!
-Dobrou. -Dobrou. Těšilo mě.
Víš, že vypadáš jako Ed Sheeran?
-Já jsem Ed Sheeran. -Jasně.
Jsi pašák.
-Světla? -Radši ne.
Fajn. Mám jen svítilnu na mobilu.
Nemáte pivo?
-Cider. -To by šlo.
Dám si cider s chlapíkem, co napsal Yesterday.
Mami, tati, kdo vypil všechen cider?
-To je úlet! -Naprostej. A fakt je samá kérka.
-Máš hezkej župan. -Ne, nemám.
Nešťourej do toho. Na webu vypadal hezky,
ale přišla ta nejděsivější růžová věc.
Potřebuješ bedňáka. Zítra.
Jak to? Ty nepojedeš?
Ne.
Jsem učitelka. Učím matiku.
-Nemůžu ti dělat doprovod u Sheerana. -Třeba můžeš.
Jo. Ale určitě ne tohle úterý. V 18.45 jsou třídní schůzky.
A i když tě mám ráda, tak ne tolik, abych zklamala deváťáky.
-Aha. -Nezlob se.
Lucy, Ellie dala výpověď. Nechceš jet v úterý do Moskvy?
Promiň. Ráda bych, ale zkoušíme ve škole divadlo.
Dobře. Takže plán C.
-To ne. -Co?
Dostal jsem moc špatnej nápad.
Vítejte na palubě.
Ahoj.
Hele, to je on!
Zdravím, pane Sheerane. Já jsem Rocky,
ale říkejte mi, jak chcete. Třeba Hezoun.
To byl humor. Jsem prostě Rocky.
Těší mě, Rocky. Sedíte tamhle vzadu. Jacku,
dneska večer to bude malej živák. Ničeho se neboj.
Dobře.
-Já vaši muziku žeru. -Děkuju.
-Hlavně ten rap. -Vážně?
Ne, to fakt ne.
Rapovat nechte černý kluky. „Ryšavej rep“...
...je do rakve hřeb.
Teďs mi to vmet. Užij si let.
Je dobrej! Momentík...
Nemáš-li už nic, jdu si zabrat sic.
Bum! Jsem vítěz.
-Šampaňské? -Ano, prosím. Díky.
-Pane? -Nemáte colu?
-Prosím? -Dal bych si pepsi.
Jistě, pane.
MOSKVA
Jedem, Moskvo!
Zpívejte se mnou.
Pořádně.
Nahlas!
Díky.
Bravo, Moskvo!
To byl Jack Malik!
Jste připraveni?
Tady je Ed Sheeran!
Za tři hodiny v letadle, bez kytary?
Jo.
Letěli jsme do Ruska, tak jsem o něm napsal písničku.
To bylo hustý, že jsi zpíval o SSSR.
Tak se Rusko jmenovalo, než ses narodil.
Bravo, kámo. Ta písnička o SSSR byla super.
Mám nápad.
Asi se shodneme, že Jack je velkej talent.
Mám plán. Já půjdu tam, Jack sem,
a kdo napíše za deset minut hezčí song, vyhrává.
-A výhra? -Žádná. Titul nejlepšího písničkáře.
Jdeš do toho, Jacku „Zpátky v SSSR“ Maliku?
-Tak jo. -Fajn.
Ale nesmíš nic vytáhnout ze šuplíku. Musíš to složit teď.
-Jasně. -Tak prima.
Stejně bys měl určit výhru, Ede.
S jeho prachama by moh postrádat pětku, ne?
Dámy a pánové, dnes večer budeme svědky velkolepé bitvy.
V modrém rohu Sir Ed Sheeran!
A nyní co nevidět poražený Jack Malik!
„Džek Malik“
Takže...
-Hlasujem! -Ne, žádné hlasování.
To je zajímavá chvíle.
Vždycky mi říkali, že se objeví někdo lepší než já.
A ty rozhodně lepší jsi, Jacku.
To byla jedna z nejlepších písní, co jsem v životě slyšel.
To je složitý.
Ale pro tebe zjevně ne.
Já jdu do hajan.
Někdo se s ním vyspěte, dokud máte šanci.
Jsi nefalšovanej Mozart, Jacku. A já nefalšovanej Salieri.
Dobrou, Jacku.
Ahoj. Jsem Debra Hammerová, Edova manažerka.
-Měli bychom si promluvit. -Jo?
Já mám manažerku doma.
Ale promluvme si.
No výborně! Fajn.
-Tak se uvidíme v Los Angeles. -V Los Angeles?
Ano, musíte přijet do L.A.
Totiž, my dáme peníze, vy přijedete a napíšete písničky.
My je pak vydáme a vy vyděláte horu peněz.
A my vám jich pak většinu sebereme.
Mám otázku. Je tohle váš nejlepší možný look?
To vyladíme.
Nádhera.
Ellie! Ellie!
Jako Jackova bývalá učitelka hudby/manažerka/bedňačka/řidička,
-protože on neumí ani řídit... -Ostuda!
-To místo je pořád volné. -Ne, díky.
Kdo by nechtěl zůstat nadosmrti v Suffolku?
Ale...
Pokud se musíš v L.A. tahat s feťáky a úchyly...
-Musím. -...tak ti přejeme štěstí a úspěch.
Nebo radši debakl a rychlý návrat domů!
-Budu ti chybět, Jacku? -To víš, že jo.
Elle.
To víš, že mi budeš chybět.
Odjíždíš, tak se tě můžu zeptat na cokoliv.
Jak jsem se ocitla ve špatném sloupci?
Proč jsem ve sloupci „kamarád/manažer/bedňák“...
...a ne pod „Já ji miluju“?
Pojďte. Jestli nepřijdete včas, máma se opije a neřekne svůj projev.
-Přijdeš, Ellie? -Ano.
Pojď dolů, tajtrlíčku. Chybíš nám!
Jacku!
Proboha. To jsou fakt různé sloupečky.
To víš, holka to hned vidí.
Začíná to tam houstnout. Pojďte rychle dolů.
Teda Ellie...
To byla zásadní zpráva během zásadního večera.
Chytej!
Dámy?
Jack Malik.
Vítej v mé nuzné plážové chýši.
Díky, že jsi přijel. Ráda tě vidím.
No.
-Atraktivní nejsi. -Ne.
-Postrádáš fyzičku. -Ano.
Jsi hubený, a přitom obtloustlý.
Už deset let jsi mimořádně neúspěšný.
Ještě před měsícem bychom tě nazvali troskou.
-Tak bych to úplně neřekl... -Ale my bychom to tak řekli.
Posaď se.
Jenže teď...
...jsi narazil na zlatou písničkářskou žílu
a chceš se stát světovou hvězdou.
-No... -Odpověď je „ano“.
Ano. Asi.
Žádné „ano asi“.
„Ano“.
Asi.
Milánku. To, co ti nabízím,
je velkolepý otrávený pohár plný peněz a slávy.
Jestli z něj nechceš pít, což bych pochopila,
vrať se zpátky do Anglie a dej si zteplalé pivo.
Jestli ho chceš vypít, chci od tebe slyšet:
„Debro, mám strašnou žízeň. Podej mi ten zatracenej pohár.“
Tak co si vybereš?
Vezmu si ten pohár.
Jo, to šlape.
Co tam máš dál?
-Písničku Perný den. -Fajn. Co to znamená?
To ještě moc nevím.
Až řekneš, můžeme točit.
Stop. Něco tomu chybí. Ta kytara musí jemně lkát.
To je ono, bejby!
Jo!
...já budu zpívat letní song
Ta první...
-Here Comes the Sun. -Ano.
Úžasná.
Ta druhá...
-Moje favoritka. -Letní song.
Jo.
Je taková...
...jednoduchá, ale nenadchne.
Neumím to popsat. Nelíbila se mi,
ale ani mě nezaujala, abych si ji pustila znovu a přišla na to proč.
Vyhodit.
-Jo, pryč s ní. -Děkuju ti, Rocky.
Škoda že jsem přestal kouřit.
Teď bych za cigaretu vraždil.
Jo.
Co je cigareta?
Cože?
„Cigareta“ „Cigarette: město ve Francii“
Ty brďo.
Ano. Jacku, to je Hillary. Vytvoří ti novou image.
Musím mít image?
Když nebudeš mít image, z absence image se stane tvá image.
Ta muzika je veselá. Byla by škoda ji zničit tím, jaký...
...budí odpor.
Teď chápu, proč jste kamarádky.
Ano. Takže tady je plán.
Vezmeme tvých pět nejlepších skladeb a dáme je na internet.
Bez vizuálu, čistou muziku.
Záhada jménem Jack Malik.
A počkáme, až se tohle vyřeší.
Pak vydáme ohromující
průlomové dvojalbum,
které navždy změní populární hudbu.
Hashtag Jack Malik. Hashtag She Loves You.
Já věděl, že bude hvězda.
Začínali jsme spolu.
Oba jsme bavili lidi.
Yesterday.
Gavin vydal jeho CD pro supermarket.
Bez debaty nejlepší moment mého života!
Mluvíme zřejmě o Shakespearovi popmusic.
Těch pět písniček přepisuje dějiny. Něco takového jsme nikdy neslyšeli.
Chceme slyšet víc. Víc, víc, víc...
Nejlepší album v dějinách.
Ne.
Někde tam je rýže. Rýži sbírá!
Ale kdo látá ty fusekle? Otec McKenzie!
Bože! Kdy dojde na ty osamělé lidi?
Musím co nejdřív do Liverpoolu.
Načerpat inspiraci.
Chceš vyjmenovat 50 inspirativnějších míst?
-Třeba Horní Prdelákov v USA. -Ne, díky.
Chceš vyjmenovat důvody, proč nemůžeš odjet?
Máš oběd s šéfem Universal Music, na němž závisí tvůj život.
Máš dokončit pitomý album, vybrat pro něj pitomej název,
máš natočit pitomej klip, sakra.
-Do soboty jsem zpátky. -Do pátku!
V pátek jdeš do televize k Jamesi Cordenovi.
A v sobotu je marketingový mítink mítinků.
V pátek budeš představen světu, v sobotu tě korunují.
Tak v pátek. Vážně se tomu říká „marketingový mítink mítinků“?
Ano, říká.
Co má Liverpool, a L.A. ne?
Fotbalistu Salaha, Cillu Blackovou, hrachovou kaši, déšť.
-Všude dobře, doma nejlíp. -Rocky, ty nejsi z Liverpoolu.
-V životě jsem tu nebyl. -Jacku!
Panebože.
Jak mohli vědět, že přiletíme? Nastup!
Jeďte!
Tak jsme tady, hoši. Strawberry Field.
Čím se ta tvoje Penny Lane liší od jiných ulic?
-Buď trochu uznalej. -Kvůli čemu?
Eleanor Rigbyová, drahá manželka Thomase Woodse.
To byla známá? Příbuzná?
Já mám hřbitovy rád. Na jednom jsem přišel o panictví.
Jasně!
Jo, teď mu to pálí!
Hasič! V Penny Lane je hasič. Kristepane!
Co je?
Fakt?
Co tady děláš?
Jela jsem kolem.
-Bydlíš 600 kilometrů odsud. -Máš pravdu.
Chtěla jsem tě prostě vidět.
-Co tu děláš ty? -Takový průzkum.
Pro hudební průmysl.
To je super!
-Máš hlad? -Jako vlk!
-Byl jsi pryč snad celou věčnost! -Co Nick s Carol?
Mají krizi.
Neuměl bych se k nim chovat, kdyby se udobřili.
Chybíš mi.
Ty mně taky.
Ano.
Dám si rybu a hranolky. Jenže držím dietu.
-Takže místo hranolků salát. -Já si dám lososa.
-A taky salát. Bez hranolků. -Ještě něco?
-Extra porci hranolků. -Dvakrát. A další pivo!
Lezou ti holky do postele, když jsi slavnej muzikant?
Nejsem slavnej. Zatím.
-I když jedna Ruska... -No vida. Byla macatá?
Celkem jo.
Bar zavírá. Dáte si ještě něco?
-Ne, díky. -Dejte nám brandy.
A čokoládu.
-Co uděláme, až nás odsud vyhodí? -Napadlo mě...
...sjet se ketaminem, courat se Liverpoolem
a zpívat písničky, ke kterým neznáme text. Nahlas!
Změnil ses.
TUNEL MERSEY
AHOJ SBOHEM
Haló?
-Kde máš pokoj? -Na tomhle patře určitě ne.
-Dlouhá pauza. -Jo.
-Zvoral jsem to moc? -Co myslíš?
-Že jsem odjel a tak. -Ne, proboha.
Copak jsi měl jinou možnost?
Tohle je ta nejúžasnější věc na světě.
Neměl bych třeba zhasnout?
Třeba.
Chyba?
Nejspíš jo.
Ježíši, tys mi sáhnul na zadek.
To je poprvé.
Představ si, že budeme dělat spoustu věcí poprvé.
Jsi si jistá?
A ty?
-Já se ptal první. -Já fakt nevím.
Tak jo.
Asi ne.
Ne?
Určitě nebyla chyba přijet do Liverpoolu.
Je to krásnej večer. Ale myslím,
že by asi byla chyba zajít dál.
-Tak dobře. -Mám tu svůj pokoj.
A myslím,
že vztah na jednu noc
by pro mě znamenal nezvyklý sloupeček, Jacku.
-Třeba by to nebylo na jednu noc. -A kdy se vracíš do Ameriky?
-Zítra. -Tak vidíš.
Takhle to definuje slovník
a to není nic pro mě.
Soutěž kapel 2004
Rocky!
Rocky, vstávej.
-Co je? -Musíme za Ellie!
-Já vím, kde je. -Kde?
V Suffolku.
-Je v Liverpoolu, ty pako. -Fakt? To je ale náhoda.
Hledám Ellie Appletonovou.
-Volali jsme jí taxík na nádraží. -Do prčic!
Mockrát děkujeme.
Ne, rozdělíme se. Kdo ji najde první, zastaví ji.
Tudy. Tudy!
Snad běžíme dobře.
Už nemůžu.
Ellie. Elle.
Doufám, že ti ta holka za to stojí.
Z které koleje se jede do Londýna?
-Z šestky. -Z osmičky.
-Ne, určitě z šestky. -Ano, omlouvám se.
Jo!
Ne!
Tak dělej.
Zvedni to.
-Haló? -Ahoj.
Běžel jsem za tebou. Nestihl jsem vlak. Nezlob se.
-Musíme si promluvit. -Klidně.
-Kde jsi? -Za tebou.
Dávám si sýrovou bagetu a chipsy.
Jacku, naštve tě, když ti připomenu, že máme jet na letiště?
-Kolik zbývá času? -Jsme hodinu ve skluzu.
-To není rozhovor pro tebe. -Jasně. Striktně osobní věc.
Vyspali jste se spolu včera?
-Ne. -Ne.
Škoda!
Hlídám čas. Máte přesně čtyři minuty.
-Takže... -Takže...
Jde o ten včerejšek.
Co s ním?
Málem se to stalo. Ráno jsem zešílel a chci si o tom promluvit.
Tak mluv.
Dobře. Takže...
Jelikož...
-Myslíš, že ti to jde? -Moc ne.
Tak já ti pomůžu.
Měl jsi dvacet let na to, aby ses rozhoupal.
Na co? Bylo mi sedm.
No tak jsi měl deset let.
Jsme jako brácha se sestrou. To není dobrý,
aby spolu sourozenci spali.
-Jenže my nejsme sourozenci. -Ne.
Čili...
Čekala jsem polovinu života, až se probudíš a začneš mě milovat.
Když jsi odjel, došlo mi, že to ode mě byla velká chyba.
A teď je to ještě horší.
Dokud jsi hrál po hospodách, hodili jsme se k sobě. Ale teď...
Jsem obyčejná učitelka z Lowestoftu a ty jsi nejlepší písničkář světa.
-Nejsem. -Až na to, že nejspíš jsi.
Dvě minuty, dámy a pánové. A mám na drátě Debru.
Večeří s vydavatelem a čeká, že jí zavoláš.
-Jdi pryč, Rocky. -Minuta 53 vteřin.
Já pro tebe vždycky budu kudrnatá Ellie.
Ze sloupečku kámošů.
Ellie, která tě bůhvíproč vozí autem, kam potřebuješ.
Tak běž, ať ti to neuletí.
Ještě jsme nedomluvili.
Ale jo.
Domluvili jsme.
Jedině...
že by ses na Lime Street v Liverpoolu v pátek v 11.14 rozhodl,
že tu zůstaneš.
Jacku. Musíš stihnout to letadlo!
-Co tam ještě děláš? -Dneska to nejde.
Zítra jdu do televize, pak na mítink mítinků...
Tohle byla tvoje šance.
Běž už. Jdi pryč!
-Můžu ti štípnout pár chipsů? -Chci, abys byl šťastný
a dělal skvělou muziku.
Všechny ne!
Tak běž.
Tvoje budoucnost je venku vlevo, u stanoviště taxíků.
Promiň.
Vítám vás na největším marketingovém mítinku mítinků.
Těší mě, že mezi nás zavítal sám Jack.
Potlesk pro Jacka!
Jacku, určitě můžu říct za všechny přítomné...
Jsme na vrcholu svých kariér,
když můžeme pracovat na tvém neuvěřitelném albu.
To chce potlesk.
Jo!
Nemusíte pořád tleskat, ale děkuju.
Potlesk pro pana Skromného!
-Fakt ne. -To je celý on. Bystrá hlava!
Víte, že písničky na internetu vyvolaly nebývalé nadšení.
A teď nás čeká mimořádný úkol.
Všechno to zabalit...
do jediné, neodolatelné desky.
Jack přišel s několika nápady a my jsme mu je trochu vylepšili.
Osobně mě pobavil název
Kapela Klubu osamělých srdcí seržanta Papriky.
Smíte se smát. Je to vtipné.
Spousta slov, Jacku. Ale pak se nám to zdálo...
...příliš matoucí, že?
A Bílé album by mohlo narazit na problémy s diverzitou.
Jak?
Je příliš bílé, Jacku.
Vím, že jste fandil názvu...
Abbey Road.
Ale abych byl upřímný, mě to moc nenadchlo.
Prostě ulice, kde se jezdí po špatné straně.
-Tak jsem to nemyslel. -Ale my jsme přišli s novými nápady.
Byli jsme aktivní a vypíchli jsme jednu věc,
kterou se tenhle muž liší od zbytku světové hudební produkce.
Nemá spolupracovníky, textaře, nedělá covery a nekrade.
Žádná „Cardi B jako host“,
žádný „Bieber jako host“.
Pouze čirá genialita...
...jediného muže.
„Jack Malik, Úplně sám“
A v druhé fázi, ze zázraku, kdy je „Úplně sám“,
zbylo tohle.
„Jack Malik. Sám.“
Já vím...
Zahajuji Operaci Jack!
Každý týden nová píseň online, každý týden nová TV show.
Nejdřív Corden, pak Kimmel, Fallon, Colbert
a nakonec Thursday Night Live!
Song, song, song. Show, show, show.
Bum, prásk, prachy se valí. Vyděláme tolik peněz,
že do Vánoc si budeme utírat zadky zlatým toaleťákem!
Dámy a pánové, přichází jedinečný Jack Malik!
Jacku, moc mě těší. Díky, že jste přišel.
Vaše písničky jsou prostě úžasné. Jak teď vlastně žijete?
Očekávání spojená s novým albem jsou prostě šílená.
-Ano, mně to přijde šílené. -Kdo se těší na nové album?
Slyšíte to?
V době, kdy na jedné písničce dělá šestnáct lidí,
se objeví muž, jenom s kytarou,
a všechno si píše sám.
Ale tak to vždycky bylo.
James Taylor, Stevie Wonder, Bruce Springsteen.
-Není to nijak výjimečné. -Jste na to vážně sám?
Ano.
Je to tak?
-Ano, je. -Výborně.
Protože náhoda tomu chtěla, a tenhle pořad miluje překvapení,
zatracená náhoda tomu chtěla,
že vzadu stojí dva muži,
kteří tvrdí, že ty skladby jsou jejich.
Prý jsou všechny vaše skladby dílem jejich kapely.
Beatles.
Já nevím.
Podíváme se, jak to dopadne.
Dámy a pánové, až z dalekého Liverpoolu v Anglii
pánové Paul McCartney a Ringo Starr!
Hej.
Vohni mě přes vojetej Buick,
jestli tohle nebude nejlepší album všech dob.
Je to fakt síla, kámo.
-Ede! -Těpic.
Přišel jsem se podívat, jak pracuje génius.
Chci vědět, jak to děláš. Píšeš nejdřív hudbu, nebo slova?
-Střídavě. -Ale třeba Hey Jude.
Za tím je silný příběh, ne?
No jo.
Syn jednoho známého zrovna procházel těžkým obdobím.
Napadlo mě,
že ta písnička ho utěší.
Nevěřím ti.
Cože?
Prostě ti nevěřím. Máš jeden geniální nápad za druhým.
-Jasně. -Ale mám pro tebe návrh.
Týká se názvu, Hey Jude.
Jude je moc staromódní.
To je jméno toho kluka?
-Jakýho? -Co se o něm zpívá?
Jo, toho smutnýho.
Měl bych pro tebe radu.
Změň název.
A nebudu za to chtít ani penny.
„Hele...
...kámo“.
-„Hele, kámo“. Jste si jistí? -Má pravdu. Je to o dost lepší.
Fakt?
-Jo? -Určitě.
Možná nejlepší písnička téhle generace.
Prober se, Jacku.
Jacku? Ellie.
Omlouvám se. Musím to vzít.
-Elle? -Jacku.
Jsem rád, že voláš.
-Jsem tady zoufalej. -Mám pro tebe dvě zprávy.
-Jsem napjatej. -Ta první...
-a důležitá... -Jo?
-Hotel U Mola. -V Gorlestonu?
Jak ho zavřeli, když jsem tam měl hrát?
Jo. Zase funguje.
-Kecáš, ty vago! -Ty vago, nekecám. Je v provozu.
To je mega zpráva!
Libová, ty vago!
A co ta druhá? První už nepřekoná, ale řekni mi ji.
Zpráva číslo dvě je,
že mám kluka.
Aha.
Znám ho?
Ano. Je to Gavin.
Nechtěla jsem, aby ti to řekl někdo cizí.
Staví si mě do správného sloupečku.
-Jasně. -Do sloupečku „pravá láska“.
Jasně.
-Musím končit. -Bože! To je jasný.
Tak ahoj.
Co může tak hrozně spěchat, že si nemůžu ani zavolat?
Sakra, jak mám ze sebe dostat písničky,
když se kolem mě motáte a nenecháte mě tvořit?
Jak můžu být kreativní, když nikdy nejsem sám?
Tak dobře.
-Necháme génia o samotě. -Ne, já nejsem...
-Pardon! -Ne, to je právo každé superstar.
Zacházet se spolupracovníky jako s hovnem na botě.
-Řekla ti to Ellie? -Jo.
Nikdy jsem nepochopil, co se ti na ní nezdálo.
Bejt tebou, tak ji dvakrát denně přefiknu jak nadrženej lev.
Rocky, můžeš laskavě držet, ale opravdu držet hubu?
Jo.
A co takhle: „Není to boží zpráva?
Doufám, že spolu budou šťastní a že budou mít krásný děti.“
-Je to lepší? -Horší.
-Pak je tu třetí možnost. -Omlouvám se.
Všem se vám omlouvám, ale...
Jsem pod hrozným tlakem. Co máte tak urgentního?
Nic.
Jen máme rozhodnout, kdy a kde uvedeš to své album.
Čili nic zásadního. Jen největší rozhodnutí tvého pitomého života.
Co je?
Něco mě napadlo.
Městečko Gorleston nic podobného nezažilo.
Dnes v 15 hodin na střeše hotelu U Mola
uvede místní rodák a nedávný hudební objev Jack Malik
v premiéře své očekávané první album. A zdá se, že se zpráva rychle šíří.
Můžeme?
Panečku... Jsi to vůbec ty?
Nechceme tě rušit. Jen jsme tě přišli...
Koho by to napadlo? My si dole dopřávali cider s ovocným želé
a ty jsi v patře skládal She Loves You.
-Zahraješ tu naši písničku? -Vaši?
Let It Be. Byli jsme první, kdo ji slyšel.
-Jenom začátek. -Ale třikrát.
Jsme na tebe pyšní.
Jsi náš krásný, nadaný syn.
Pozor na oblek. Je celý...
-...modrý. -Nebudeme tě rozptylovat.
Poslední věc, synku.
Ano, tati?
Ty sendviče... Jsou s tuňákem. Sníš je všechny?
-Ne, vezměte si to celé. -To je den!
Báječný den!
Nezlob se.
Jack!
Vida.
Vypadáš dobře.
Kalhoty jsou těsné.
No, už ti je vidět brada i čelist.
Není to špatné.
To půjde, to půjde.
-Copak? -Nic.
Ano?
Ahoj, Ellie.
-Ahoj. -Pojď dál.
-Kdo to je? -Ellie. A to je moje agentka Debra.
Ne! Ta slavná Ellie?
-On o mně mluvil? -Ne, dělám si legraci.
O jeho životě nevím nic, protože je pro mě jenom produkt.
Ledaže byste byla ta jeho manažerka.
V tom případě...
Osudová chyba!
-Bizarní, ne? Být zas v hotelu U Mola. -To rozhodně.
Půjdu se mrknout na scénu.
Tiskovka je za deset minut.
Sbohem, hrdličky.
Promiň. Neměl jsem odjet z Lime Street. Byla to hrozná chyba.
-Ne, prosím tě, neříkej to. -Elle.
-Ty nové písničky jsou úžasné. -Nejsou.
Už tě vůbec nepoznávám.
Po té bouračce se všechno změnilo. Proč?
-Jacku! -To je Gavin.
Jacku!
Nazdar, kamaráde.
Jacku!
-Nevím, co říct. -Fakt? Říkáš dokola „Jacku“.
Jacku!
Přišli jsme ti popřát zlom vaz.
No, jestli spadnu ze střechy, tak si zlomím aspoň nohu.
Tak my jdeme.
Ellie.
Je tu nějak mrtvo.
Možná ten koncert zkrátíme.
Hodně mrtvo.
-Co chcete? -Máme tu mít koncert.
To půjde těžko. Už tři neděle máme zavřeno.
Být vámi, beru to jako znamení.
Budu se muset vrátit do práce. Půjdu zase učit.
-Co je? -Ne.
-Nechoď učit. -Nemám na vybranou.
Když se vrátíš za katedru, tak nebudeš mít na vybranou.
Svůj talent promarníš před tabulí
a nezbyde ti fantazie ani energie na to,
abys dělal muziku, na které ti záleží.
Prosím.
Jsi praštěná a posedlá ženská.
Nikdo nenapsal za tak krátkou dobu tolik skvělých písní.
-Jak to děláte? -Já opravdu nevím.
Někdy se mi zdá, jako by je napsal někdo jiný.
Napadá vás kdo?
Co vás inspirovalo k písni Strawberry Fields Forever?
Koho jste měl nejradši? Johna, Paula, George nebo Ringa?
-Prosím? -Kdo vás nejvíc ovlivnil?
Proč taky nenahráváte v Abbey Road?
Kdy bude další album, Jacku?
-Jak vzniklo Let It Be? -A co Yesterday?
Děkujeme. Už musíme na střechu. Na shledanou.
-Jacku, která byla vaše první píseň? -Co budete hrát dnes?
-Dole je pěknej bar. -Doufám, že jsi nic nepil.
Ne.
Teda pil, ale pivko v poledne mi akorát zbystří smysly.
Ani bych neřekl.
Tak jdeme na to.
Než otevřu ty dveře,
řeknu, že jsem dlouho nevěděl, pro co vlastně žiju.
Ale teď to vím.
Žiju, abych sloužil nejlepšímu muzikantovi všech dob.
Je mi ctí otevřít ty dveře ve chvíli, na kterou čeká celý svět.
Díky, Rocky.
Byla to pekelná jízda, co?
To byla.
Tak jo.
Jdeme na to.
Ne...
Špatný dveře.
Pokračujme v naší cestě.
Tak jo.
Teď jsme správně.
Jack! Jack!
„Zahraj Letní song“
Díky, Gorlestone!
Pomozte mi!
Vydržte chvilku.
Ahoj.
Ti dva tu čekají už hodinu a je to fakt divnej pár.
-Mám je rovnou poslat do řiti? -Ne.
Ať jdou dál.
Pojďte, vy paka. Dvě minuty.
Klidně běž, zvládnu to sám.
-Můžeme si popovídat? -Ano.
Šel jste na Penny Lane a Strawberry Fields.
Ano.
A na hrob Eleanor Rigbyové.
Já vím.
Abyste nezpíval o místech, na kterých jste nikdy nebyl.
-Ne. -To jsem si myslela.
Přišli jsme vám jenom poděkovat.
Poděkovat?
My tři jsme jediní, kdo si je pamatuje.
A my dva neumíme zpívat, takže vám...
-...moc děkuju. -Já taky. Z hloubi srdce.
Panebože.
-Já myslel, že mě zatknete! -Ne, je pěkné ty písničky slyšet.
-Chyběly mi. Ale nepamatuju si slova. -S tím mám taky problém.
For the Benefit of Mr. Kite’s má úplně zpřeházený text.
-Všechno popletené. -Ano.
A to Hey Dude? Hele, vole?
To vymyslel blbej Sheeran! Tohle je senzace.
Připadám si, jako bych v cizině potkal jediné dva lidi, kteří mluví anglicky.
Nikdo nezná seržanta Papriku!
Nikdo nebydlel ve Žluté ponorce!
Všichni bydlíme ve Žluté ponorce.
-Ano. -Já bydlím v Zahradě chobotnic.
Ano!
Víš...
Něco ti povím, můj mladý Jacku.
Svět bez Beatles
je o dost horší svět.
Takže díky. A dobře toho využij.
Když to je těžké. Valí se na mě peníze a sláva,
ale můj život mi připadá jako ztělesněná lež.
Nedivím se, že to tak cítíš.
Třeba ti to pomůže.
Co to je?
Museli jsme...
...dlouho pátrat.
Dobrý den.
Můžu vám nějak pomoct?
To nevím.
Vy jste John?
Přesně tak.
-Z Liverpoolu? -Přesně tak.
Je mi ctí, že vás poznávám.
Johne?
-Ano? -Měl jste šťastný život?
-Moc. -Ale úspěšný ne.
Byl jsem moc šťastný. To znamená úspěšný.
Dělal jsem práci, která mě bavila.
Obeplul jsem svět.
Bojoval jsem o to, čemu jsem věřil, a párkrát jsem i vyhrál.
Našel jsem ženu, kterou jsem miloval.
A tvrdě jsem bojoval, abych si ji udržel
a abych s ní žil.
Tvrdě jste o ni bojoval?
Byly tu překážky... Jakže se jmenujete?
Jack.
Byly tu jisté překážky, mladý Jacku.
Zisk i ztráta.
Předsudky i pýcha.
Ale...
všechno to dopadlo...
báječně.
Co váš milostný život?
Bída.
Nechal jsem si ji utéct.
Zkuste ji získat zpátky.
Chcete mít hezký život? Není to složité.
Řekněte dívce, kterou máte rád, že ji máte rád.
A kdykoliv to jen půjde, říkejte všem pravdu.
Můžu vás obejmout?
Cože?
Já vás tak rád vidím!
Kolik je vám let?
78.
Fantazie!
-Dožil jste se 78 let. -Jste moc zvláštní člověk.
Tak prosím.
Vy potřebujete pomoc psychiatra.
Teď už ne.
-Jacku! -Ahoj, Ede.
Proč voláš?
Mám na tebe velkou, neobvyklou prosbu.
Chlapče!
Debro.
Dík.
Chudák Ed. Ubohý Jan Křtitel.
Sympaťák, pár slušných songů,
ale víceméně ti zahříval místo na slunci. Pravému Spasiteli.
Budeš co nevidět nejúspěšnější umělec v dějinách hudby.
A já si za to koupím ne další dům v Malibu,
ale celé pobřeží.
Rád jsem tě viděl, Debro.
Ví někdo, proč tady jsi?
Abych okořenil Edův koncert několika písničkami.
-A taky chci říct lidem pár slov. -Tvoje písničky miluju.
Říct pár slov...
To radši zkrať. Až doteď jsi neříkal nic zajímavého.
Nevím, proč by se to dneska večer mělo zlomit.
-Přeju pěknou show. -Děkuju.
Moc jsi mi pomohla.
-Jsi na řadě. -Jo.
-Přišla? -Jo.
Nezapomeň. Až začnu hrát poslední song...
Jsem ready.
Díky. Díky moc.
Ještě nekončíme.
Jako překvapení teď vystoupí můj kamarád.
Pro mě záludný předskokan z Moskvy, pro vás člověk, co umí psát písničky.
Wembley, potlesk pro pana Jacka Malika!
Je to tvoje, maestro.
Díky.
Wembley,
přivítejte na scéně nejúžasnějšího člověka, který kdy žil.
Můj nejlepší přítel a váš hrdina, pan Jack Malik!
Jacku!
Kdy vám poprvé došlo, že si svého syna nezasloužíte?
Žestě?
A my ty šašky platíme?
Všichni!
Pojď do zákulisí, Ellie.
S dovolením.
Pardon.
Pojď sem.
Vidíš?
Stůj tady a věř mi.
A teď...
...bych vám rád někoho představil. Můžete přepnout na kameru v zákulisí?
Ellie!
To je Ellie.
Když jsem neměl fanoušky, ona jediná mi fandila.
Jediná na světě mi věřila.
Požádal jsem Eda, abych tu dnes mohl hrát, protože chci říct Ellie...
...i vám, co jsem udělal.
Ellie, já se nezachoval čestně.
Písničky, které jsem dnes zpíval, ve skutečnosti napsali čtyři muži
jménem John Lennon, Paul McCartney, George Harrison a Ringo Starr.
Beatles.
To byli opravdoví géniové. Já jsem jenom prostředník,
který jejich mimořádné dílo šíří do světa.
Vydával jsem jejich geniální tvorbu za vlastní, abych byl taky génius.
Chci vám říct, že si za dílo, které není moje, nevezmu peníze.
Můžete mít všechny písničky zadarmo. Rocky, udělej to.
Jo. Už to jede.
NAHRÁT PÍSNĚ
Odteď budou zdarma na internetu.
NAHRÁVÁ SE...
Už za ně nechci sklízet žádnou chválu.
Takže...
Moc se omlouvám.
A když už tu stojím, řeknu vám ještě jednu věc.
Udělal jsem dvojitou chybu.
Chci poděkovat Ellie
za její lásku.
Ellie...
Elle.
Miluju tě.
Vždycky jsem tě miloval.
Vždycky.
Na jeden večer bylo toho povídání až dost.
Ale byla to fakt pecka!
-Máme tě rádi, Jacku! -Stejně tě milujem!
Kde je pódium? Na jakém jsme patře?
Kde je to zatracené pódium?
-Proboha! -Já vím.
-To bylo moc informací najednou. -Já vím.
Kdybys mi řekl, že budu na velkoplošné obrazovce, udělala bych si hlavu.
Promiň.
Ty jsi nenapsal ani jednu tu písničku?
Ne.
Zachoval ses hrozně podle.
-Na globální úrovni. -Hrozně podle.
Tohle je trapas.
Vždycky jsem věděl, že jsem až druhej, ale to není tak špatná pozice.
Jsou písničky, které to taky nikdy nedotáhly na vrchol.
Třeba Common People od Pulp. Což je naprostá klasika.
Hlavně chci, aby byla Ellie šťastná.
Gavine.
Jsi nejlepší chlap, kterého znám.
Děkuju.
-Běžte. -Co to je?
Utečte!
Do prčic!
Kde je ten hajzl prolhanej? Uhněte, kreténi!
Jacku!
Jacku, vezmi mě s sebou. Nikdo mě nezaměstná. Jsem totální loser!
-Zataras jim cestu, Rocky. -Ve jménu peněz, stůj!
Vrať se, ty Angláne zkurvenej...
Promiň, Debro.
-Jacku! -Kašli na to.
Jacku!
Připadám si jako Harry Potter, když porazil Voldemorta.
Všechno teď bude zase normální.
Není to paráda být normální?
Kdo?
Prosím?
Kdo je Harry Potter?
„Harold Potter, britský voják“
Nikdo.
Nic.
Je čas jít do postele.
Čas.
„Dnes...“
A naposled!
Jo!
České titulky Natálie Nádassy
Dramaturgie titulků Anna Kareninová